Dokonale absurdní veselohra se rozehrála v řadách Učitelské platformy. Tahle lobbistická skupina se nejspíše rozhodla, že přijde o všechen kredit, který snad někdy měla. Připomíná mi to komedii „Jak ztratit kluka v 10 dnech„, kdy se hlavní hrdinka vsadí, že se s ní její přítel rozejde a dělá všechno, aby toho dosáhla. Kdyby chtěl někdo Učitelskou platformu sabotovat, ani by to nemohl vymyslet účinněji.
Dějství první: Učitelské platforma přichází s Etickým kodexem. To, jaké má páky tento mizivým počtem členů oplývající spolek, ukazuje společná veřejná prezentace s ministrem školství a šéfinspektorem. Začíná mediální masáž, dva hlavní tvůrci z řad platformy Michal Kaderka a Eva Marková v televizi a rádiu tvrdí, že kodex je lék na všechny situace a prý vede učitele do 21. století. Jak se později ukáže, dopouštějí se veřejně řady lží, například o práci na kodexu a zapojení různých osobností na jeho tvorbě. Ovšem každý, kdo si těch deset směšných paragrafů přečetl, je zděšen, jak je ten výtvor nekvalitní, lajdácky odbytý, nesourodý a nejasný.
Dějství druhé: S dalším rozborem Etického kodexu se ukazují další a další zásadní pochybení. Lidé, uvedení na stránkách o Etickém kodexu jako „Lidé kodexu“ na něm ve skutečnosti nepracovali. A pokud se na něm už podíleli, neměli mandát od organizací, které zde byly uvedeny. Některé z těchto organizací se veřejně od kodexu distancovali. Kodex je pod palbou zasloužené kritiky ze všech stran. Vše ukazuje na nekompetentnost a amatérismus: to, jak je nekvalitní, způsob tvorby, ignorování jakékoliv diskuze, jeho nabubřelá prezentace a další.
Dějství třetí: Jedním z kritiků je i Marek Adler, ředitel školy Be Open a člen Učitelské platformy. Dochází k absurdní situaci, kdy jsou do rozhlasu pozváni dva členové té samé organizace a jeden představuje velmi kritický hlas na činnost druhého. Marek Adler například řekne: „Problém je skutečně s tím, že to není reprezentativní vzorek (tvůrci kodexu)), nejenom, že jsou málo zastoupeni učitelé, ale zároveň některé ty organizace za mě nemají úplně takový mandát, jak by se mohlo zdát. Když se podíváte na organizaci, která se jmenuje Unie rodičů, tak poslední její výroční zpráva, kterou dohledáte z roku 2019 – a unie rodičů měla 13 členů. Podobný problém ale je v samotné Učitelské platformě…“ Stejně kritický je Marek Adler i na svém FB, kde třeba píše:
„Podivnosti okolo kodexu učitele představeného v prosinci 2022 bohužel neberou konce. Mezi organizacemi, které měly podporovat vznik kodexu a jeho finální podobu, byla uvedena Stálá konference asociací ve vzdělávání. Jenže se ukázalo, že:
SKAV o podpoře kodexu před jeho zveřejněním vůbec nehlasoval,
organizace tvořící SKAV se na podpoře kodexu neshodly na prosincovém jednání po zveřejnění kodexu,
na lednové jednání nedorazil zástupce Učitelská platforma, a tak SKAV kodex znovu nepodpořil.
Petra Keprtová, ředitelka SKAV, situaci vysvětlila následovně: …Nicméně téma ET kodexu je pro členské organizace z mnoha ohledů důležité a chtějí se jím zabývat. A to společně s delegáty UP ve SKAV. Bohužel Michal Kaderka i přes původní plán musel svou účast na lednové OK omluvit, tak byl tento bod zařazen na Ok v únoru.
Rozumím tomu, že v tuto chvíli působí situace nepřehledně, nicméně kroky, které uskutečňujeme, směřují k narovnání situace.
Může se stát, snad jen chyba komunikace. Jenže…
… jsem se na vysvětlení zeptal v interní diskusi Učitelské platformy a co se nestalo. Po různých pokusech o různá vysvětlení vedením UP byla diskuse smazána. Tedy všechny diskuse související se SKAV a UP. Chyby se mohou stát, ale je třeba jim čelit. Zdá se, že máme ve školství na čem pracovat. Protože ještě na podzim 2022 byla Učitelská platforma vnímána jako moderní organizace s potenciálem postupně posunovat české školství. I proto získala podporu Nadace české spořitelny a dalších donorů. Teď se nedokáže vypořádat se svými chybami, kupí další a umlčuje své vlastní členy. Jak rychle se může obraz proměnit… Je zajímavé, že se Petra Keprtová podílela na tvorbě etického kodexu a dokonce byla účastna jeho představení„.
Dějství čtvrté: Na zasedání úzkého výboru veřejného blaha Učitelské platformy je Marek Adler vyloučen z řad členů Učitelské platformy. Za „záměrné vážné poškozování dobrého jména organizace„. Marek Adler se nemohl vyjádřit. Předsednictvo ústředního výboru (včetně Kaderky a předsedkyně Petry Mazancové) hlasovalo v poměru 4:0. Takže byl porušen § 240 občanského zákoníku: Člen, proti kterému návrh směřuje, musí mít příležitost se s návrhem na vyloučení seznámit, žádat o jeho vysvětlení a uvést i doložit vše, co mu je k prospěchu. K tomu připočtěte, že nejen diskuze o kodexu a zapojení SKAV a další byly na FB Učitelské platformy smazány, ale zmizel i web o Etickém kodexu, kde bylo už příliš lží, aby to bylo únosné. Kdyby to bylo ve špatném filmu, mohli bychom to nazvat: mafie odklízí stopy.
Dějstvé páté: Mail o vyloučení, který přišel Marku Adlerovi v souboru Usnesení 23_01, měl zajímavý název: „Adler jde do prdele.docx„. Předsedkyně Petra Mazancová se hájí: „Ten dokument jsem tak interně pojmenovala já. (i předsedkyně jsou jenom lidi a občas jsou i digitálně nekompetentní). To, že pan Adler považuje za zásadní řešit digitální stopu dokumentu je věc jiná a to, že to je zveřejněné na pedagogické.info zase další. Mrzí mě, že se z toho dělá kampaň, ale jsem zvyklá. Žijeme v takové době„. Nepřipomíná vám to něco? Někdo udělá svinstvo, ale vina je jinde: „je to kampaň“. Není vinen ten, kdo fatálně selže, ale ten, kdo o tom podá zprávu? To je ale doba, že, Petro? Někoho pošleš jako předsedkyně učitelského spolku, která vytvořila etický kodex, veřejně do prdele a hned je z toho „kampaň“. V jaké době to žijeme?
Dějství šesté: Na stránkách Učitelské platformy vyšla omluva. Vulgární název byl pochybení, jednalo se prý o „interní ventilaci okamžitých silných emocí„. Cože? Když nazýváme dokument o usnesení, který rozesíláme a archivujeme, nejde přece o nic „interního“. Stejně tak se nabízí otázka, co za „silnou“ emoci prožívala předsedkyně Petra Mazancová, když vylučovala Marka Adlera. Agresi? Nenávist? Člověk by řekl, že předsedkyně organizace by měl naopak při vylučování významného a veřejně se projevujícího člena postupovat klidně a uvážlivě. Vše pečlivě a věcně zvážit. Ono „vysvětlení“ ještě více ukazuje až neuvěřitelnou neschopnost vedení a jmenovitě Petry Mazancové.
Takže tu máme finále:
Učitelská platforma je organizace, která v podstatě ve dvou lidech amatérsky napsala směšné desatero a v médiích a pod záštitou ministerstva a ČŠI ho vnucuje učitelům. Humbuk velký, ale o ničem. Sama se při tom dopouští veřejných lží, klamu učitelských kolegů a svého člena, který na některé nedostatky upozorní, hezky po stalinsku vyloučí a veřejně odešle „do prdele“. Ještě že nemáme učitelské gulagy, Marek by tam už roztloukal kámen. Už v předchozím blogu jsem upozornil na papalášské móresy, které lidem ve vedení Učitelské platformy vlezly do hlavy. V civilizovaném spolku, který má inteligentní členy, by tohle vedení pod tlakem členstva okamžitě muselo odejít, pokud by nerezignovalo samo. Nevím, zda mají tihle lidé dostatek sebereflexe, aby pochopili, že posláním do prdele svého člena poslali na stejné místo vlastně všechny učitele. Celá série průserů a lží neuvěřitelně zdiskreditovala nejen samotnou Učitelskou platformu, ale i celý určitý směr „mírných reforem v mezích zákona“, které spolureprezentovala. Tahle aféra s kodexem až neuvěřitelně přidala munici odpůrcům pozitivních změn v našem školství. A samozřejmě rozhněvala nebo zklamala ty, kteří chtějí změny zásadnější. Mnozí členové nyní ze spolku Učitelské platforma odcházejí. Líný učitel už od doby, kdy se Petra Mazancová veřejně zastávala víceletých gymnázií, neměl žádné iluze o jejím sobectví a zastávání se svých úzkých zájmů. Těmto lidem nejde o dobrou věc, ale jen o osobní profit. Avšak dění kolem kodexu přesáhlo míru únosnosti a bez personálních změn ve vedení má u mě nyní tento spolek kredit v záporných číslech.
Ale jednu dobrou věc tahle tragikomedie přinesla: je to v podstatě smrt Etického kodexu, jejiž tvůrci se nyní totálně zdiskreditovali.